Blur återuppstår som fyra
![](http://www.aftonbladet.se/noje/0705/29/NOJE-29s26-blur-311_438.jpg)
Plötsligt hade de blivit vuxna och mer på riktigt. 13 blev ännu vuxnare och är enligt mig deras mästerverk. Här finns Tender, No Distance Left To Run och Coffee & Tv. Mindre hjärna, mer hjärta. De spralliga killarna som bara några år tidigare lekt seriefigurer i Benny Hill-artade videos var långt borta, musiken var hela tiden på väg framåt. Bandet växte upp i takt med oss som lyssnade under nittiotalet.
Under arbete med Think Tank hoppade gitarristen Graham Coxon av/fick sparken. Skivan kom 2003 och gjorde ett splittrat intryck, ungefär som om bandet var på väg åt håll där Blur inte räckte till. Fem år senare har Damon Albarn gjort Gorillaz och The Good, The Bad & The Queen, basisten Alex James har skrivit en roande självbiografi och blivit ostfarmare, trummisen Dave Rowntree är politiker och Graham Coxon är nykter och gör allt mer intressanta soloskivor.
Den stora frågan i Blur-världen har varit om det skulle bli något mer. Och om det blev något mer, skulle Grahan i så fall vara med? Svaret blev nyligen ja och ja. Nu är comebacken avklarad. Jag kan inte låta bli att hoppas att ett av nittiotalets bästa band ska komma till Sverige och jag kan faktiskt inte låta bli att hoppas att det ska göra en skiva till.
Återföreningar brukar aldrig sluta bra, men Blur skulle kunna göra en skiva som är bra på riktigt. Det spelar inte tillsammans igen för att pengarna är slut - de har ju sina egna liv - utan för att de verkligen vill. Om så bara för att knyta ihop sin egen historia. Fortsättning följer förhoppningsvis.
Läs om Blurs konsert på Goldsmiths College i London.
Läs om Alex James möte med Iron Maiden-sångaren Bruce Dickinson från A Bit Of A Blur.
Läs samma James krönikor i The Independent.
Så sent som för två år sedan blev de framröstade till världens bästa band.
Etiketter: musik
0 kommentarer:
Skicka en kommentar
Prenumerera på Kommentarer till inlägget [Atom]
<< Startsida